Okej, det är matdags!
Kom, då. Var inte blyga. Kom igen, barnen svälter i Afrika.
Varsågoda, kom och ät. Ät, så ni kan börja jobba.
-Vi måste ta ut knattarna mer. -Sökandet måste utökas bortom pojken.
Jag vet, jag har hört det förr.
Jag läste här
att hoppet måste ta slut om man ska finna rättvisan.
En hjälte kan inte tappa hoppet.
Man ska prövas och byggas upp på nytt.
Att byggas upp på nytt, det är rättvisa.
Jag kan inte ens läsa den här. Den blir nog något skräp på TV snart.
Jag klarar inte av det här.
Den står precis där du lämnade den.
Den stod inte där förut.
Pojken gör som han själv vill.
Okej, så det är inte mig du har snöat in på.
Du skyller på pojken som om du kommer i närheten av experimentet.
Var försiktig med ditt temperament, så det inte ger dig problem.
Jag vet att det väntar runt hörnet, men plantorna måste tas om hand.
Jag har pojkarna där ute.
De döda rötterna måste bort först. Det blir en bra säsong.
Oroa dig inte.
Jag bara...
Jag förstår inte varför vi inte flyger än.
Det finns öar därute. Det finns växter och djur.
Vi säljer skörden och tar pojkarna med oss. Du kan skriva en egen bok.
Det blir fridfullt omkring oss.
Att hantera både rättvisan och familjen är en svår balansgång.
Vi gör det rätta, så vi måste fokusera på målet.
Nå? Vann du?
Fliny säger alltid: "Använd gärna dig själv om du saknar medel."
Du gjorde visst det. Hon sköter om dig.
Jag vet att du fann något gott, pojk.
Hur många kilometer?
Det kvittar, det är vår natt nu. Målen i staden är vårt territorium.
Bra kastat, pojk.
Packa.
Det känns som att något drog oss hit.
Ge mer gas. Försök igen.
Tjena. Behöver ni hjälp?
Vi får inte ordning på motorn. Kan du F-serien?
Jag har jobbat på några, men den här är från 1970. De är ovanliga.
Jag tog över henne efter min morbror.
Han nämnde aldrig alla problem.
Så är det väl alltid? Gåvan som bara fortsätter att ge.
Den verkliga gåvan är väl...
Inte mänsklig.
Byggd från grunden till en gud.
Den här gömde sig bakom sin identitet.
Bakom sina pengar.
Han reste bara om natten.
Han flög genom mörkret för att rädda en hel stad.
Men det fungerade inte.
Det gör det aldrig.
Du var vek.
Du klarade inte ens första ronden.
Vi ska leka en lek, att ditt liv inte redan är över.
Vi är inte ute efter bråk.
Vi vet bara att om du inte kan återuppbyggas så är du ingen hjälte.
Det är inte upp till oss vilka hjältarna är. Det är de uthålliga.
Och det var du verkligen inte.
Det känns som om jag pratar med mig själv.
En dag får du ta över här, när Fliny och jag är ute på vägarna.
Markörerna börjar bli bättre. Du lär dig.
Du lär dig varje gång.
Du tar hand om farsgubben.
Bra. Sparka på den. Varsågod. Såja.
Släck den! Bravo. Det är min grabb, det.
Ja! Sparka! Släck den! Bravo! Sparka!
Markerar du revir som en hemlös hund? Oj. Är du rädd för främlingar, grabben?
Jag förstår dig, du vill väl inte få ett sår till.
Oj, imponerande.
Ska du göra sånt, så måste du hitta ett flöde.
Det är som med musik. Brukar du lyssna på musik?
Inte? Det gör ingenting, allt låter ändå likadant.
Du...
Du måste vara försiktig när du gör det där. Håll händerna rena.
Du vill inte att folk ska komma på dig.
Ska du ändå förstöra väggen, så håll händerna rena.
Du måste vara smart.
Du har visst inte fått frukost på några dagar.
Gud, ta det lugnt. Jag har mer.
Har dina föräldrar gett dig ett namn?
Jag antar att de inte finns. Men du har väl ägare?
Alla ägs av någon.
Var är dina skötare?
Har du rymt, så måste jag ta dig hem. Dina skötare vill ha tillbaka dig.
Vad heter du, grabben?
De kallar mig "grabben".
Adam.
"Grabben Adam"? Heter du så?
-Ägarna kallar dig så, va? -Jag måste hem.
-Har du utegångsförbud? -På nätterna.
Stället ser rätt tomt ut. Är det säkert att skötarna har plats för dig?
Här ute hos vargarna, alltså?
Du. Den stora gården, bor du där?
Okej. Jaha.
Stannar vi här mycket längre, så tar rovdjuren oss.
Det är bäst att du går in nu.
Kom igen, hit med dem. Kom igen.
Colin, du måste igenom ytan. Såja.
Jäklar. Ni måste hitta större än så, de ser för sorgliga ut.
Nu gäller det. Vi kommer inte undan det som är på gång.
Vi har ett nytt ställe. Vi fortsätter längs avloppsrören.
Här ser du.
Hitta något åt mig där. Vi kanske hittar någon bra nattgäst.
Frågorna bara fortsatte.
Där var jag, i skuggorna, sökandes.
Och det var varje dag. Inga svar.
Gång på gång på gång.
Tills jag en dag ställde mig själv rätt fråga.
Handlar det verkligen om vad man lär sig?
Man får små vinkar ibland.
Man ställer sig frågor som: "Hur är det möjligt att de kan få göra så mot mig?"
Eller ännu bättre:
"Var det jag som var den gemensamma nämnaren varje gång?"
Det ni borde säga är: "Det är inte meningen att jag ska förstå."
"Det är meningen att jag ska acceptera det."
Jag vet inte. Det kanske inte är deras fel.
Men en sak vet jag. Det är fanimej inte mitt fel, och inte erat heller.
Fortsätter ni att söka, så fortsätter ni att misslyckas.
Okej, nu har jag predikat färdigt. Vilka är redo?
-Jag heter Holton. -Hur är läget, Holton?
För mig var det inte alkohol, utan de som drack den, som förgiftade mig.
Jag har alltid dragits till problem.
Innerst inne är det nog det jag jagar, oavsett om jag gillar det eller inte.
Kaos.
Och...
Jag vet. Det är inte meningen att jag ska förstå det, utan acceptera det.
Anonyma Alkoholister
är till för de av oss som har att göra med folk med problem.
Det är lustigt, det får oss att tro att vi inte har problem.
Jag har alltid varit straight edge. Inte en droppe alkohol, inte en cigarett.
Jag har aldrig ens varit nyfiken.
Men om det enda man känner till är kaos, kan man förändras då?
Jag tror...
...att sättet jag växte upp på och...
...det jag såg...
Det som hände mig.
Det fick mig att vilja gå åt andra hållet och leva drogfritt
men det förgiftade mig också.
Så...
Det är därför jag är här. Jag vill kunna...
...lita på magkänslan och leva min egen sanning.
Låta den vägleda mig varje dag.
Tjena. Bra jobbat idag. Du öppnar dig.
Jaså? Jag försöker att inte fly från problemet längre.
Jag antog att du skulle knäcka mig till slut.
Ja... Man får slita, men alla får ur korken till slut.
Där håller jag med dig.
Kul med ett nytt ansikte. Jag heter Karlhin, men kalla mig Kar.
Jag heter Holton, jag har kommit i ett par veckor.
Förlåt att jag är så formell.
Så det här är festen för en straight edge-are?
Ja. Det är allt som finns där. Kaffe, socker och grädde.
-Bättre än att låta flaskan välja åt en. -Det är sant.
AA handlar inte om separation, utan att accepterande vägledning.
Det var en jobbig läxa, men man blir väl klok med tiden?
Nu när du har fått ett genombrott måste du fortsätta. Ge inte upp.
Du är rak, det gillar jag. Vi ses nästa vecka.
FALL
HOPPET RESER SIG IGEN
VAKNA
Det är en vegobiff.
Min bror skulle flå mig levande om han hörde det.
Men det avgiftar mig och hjälper mig att rensa skallen.
Inget kött, ingen alkohol, inga vänner, inget kul.
Ingenting. Men själen är ren nu.
Jag får inte ha några vänner. Det har jag fått höra.
Du.
Den som äger dig har tagit sig för långt in.
Du låter inte mannen inombords skina igenom.
Kolla. Jag gör något jag är stolt över. Har du gjort det någon gång?
Nej.
Kolla här. Det här är listan.
Det är en bok, men jag gör listor i den. Då håller jag reda på allt.
Allt jag skriver i den här boken blir till verklighet.
Man måste bara skriva ned det. Det är så jag gör saker jag blir stolt över.
Kan du det?
Bra. Dina ägare gör ett bättre jobb än jag trodde.
Boken hjälper mig att forma och skapa.
Det finns bara här, ingen annanstans. Det är bara jag som får se det.
Alla tankar och idéer jag får får vila i den här.
Det hjälper mig att få ut det.
Att skriva ner det får det man har här inne och gör det verkligt.
Förstår du?
Pojkarna har gått till sängs, du borde göra detsamma.
Pojken kommer hem snart och vi har en ny besökare.
Du drar alltid hit skräp.
Du är min lilla favorit-hamstrare.
Det är som en bilolycka när du flörtar.
Vi ska upp tidigt imorgon och jag har inte mycket flörtighet kvar.
ÄKTA HJÄLTAR...
-Har du ritat de här? -Ja.
Det var inte det jag menade med att skriva ner saker.
Det här är något annat.
-Vad föreställer teckningarna? -Saker jag har sett.
-Du, Kar. Har du tid att prata en stund? -Visst. Prata på.
Jag tänkte... Processen vi pratar om...
Går det att få ut någon medan de är i det
eller måste de växa upp med det och se mönstren?
Frågar du åt en vän eller vittnar du utanför gruppen?
En unge. Det är en bra grabb som inte verkar få stöd hemifrån.
-Har han ingen familj? -Ägarna verkar skeva lite.
-Tror du att de är brukare? -Eller så har något hänt i det förflutna.
Han kan inte sociala koder.
-Så du frågar åt honom? -Nåt sånt.
Det är svårt med barn. Kan jag prata med honom?
-Vore det bäst? -Det beror på. Är det farligt?
-Jag vet inte än. -Jag förstår.
Jag kan bara säga att alla gäster är välkomna. Dörren står öppen.
-Okej. Tack för hjälpen, Kar. -Ingen fara, Holton.
Ta hand om dig.
Det är lätt. Ser du?
Det är allt. Sätt en två platser bort.
Bakterier är pojkarnas bästa vän, men smuts är min värsta fiende.
Vi gör så, för när era fötter drar in frön, smuts och annat...
...så är det rent när säsongen börjar.
Kom igen, grabben. Det bits inte. Ta tag i det.
Såja. Ta klubban.
Jag kommer att räkna ner. Jag vill att du slår till hårt.
Så hårt du kan. Förstår du, pojk?
Okej.
Tre. Två.
Ett.
Gör om det.
Igen!
Kom igen, pojk. Slå till! Gör om det.
Igen! Igen! Slå hårdare!
Visst känns det bra?
Hämta ett till.
Han visade mig de här.
-Herregud. -Vad? Tror du att det är allvar?
Det är övergrepp och vanvård. Hur lång tid tog det innan han visade dem?
En vecka.
-Var hittar jag familjen? -På en gård i Eagle Valley.
Vill du hjälpa mig med finmiddagen? Ni har förtjänat den.
Det är för samlandet under säsongen. Ni ska få äta som kungar.
Samla pojkarna.
Hej. Får jag tala med er ett ögonblick?
Jag har en grupp i Etna och ville ge er en inbjudan.
Tala, då.
Visst. Ursäkta. Jag heter Karlhin. Kalla mig Kar.
Det är inte ett namn, utan ett badkar.
Ja. Mina föräldrar hade konstig humor.
-Säljer du något? -Nej.
Er son... Min vän fick teckningar av honom nyligen.
De är väldigt grafiska. Jag kanske ska visa dem.
Här. Titta på dem.
Förlåt, jag förklarar mig dåligt. Jag är kurator.
Jag ville bara berätta om min grupp och räcka ut en hand.
I såna här situationer... Inte för att det råder någon situation...
Men jag ville räcka ut en hand när jag sett teckningarna och träffa er son.
Vad är problemet?
Inga problem. Jag åker runt i området och berättar om mötena jag håller.
Vi hjälper behövande familjer.
Ursäkta, vi har inte bekantat oss ordentligt. Jag heter Arty.
Jag skakar inte hand,
händerna är täckta av matlagningsolja och barnbaciller.
Ingen fara.
Ursäkta Fliny. Hon är känslig för nya människor.
-Handlar mötena om området? -Nej... Är er son hemma?
Ja, hela familjen är här.
Er sons vän tog med sig något till mig.
-Hans vän? -Ja...
-Grabben är pratsammare än de andra. -Jag förstår.
De här teckningarna... Jag tänkte överlämna dem till er.
Han läser mycket serier.
Jag förstår.
Vi ska precis äta middag.
Självklart. Jag var bara i närheten och tänkte titta förbi.
Ingen fara. Be inte om ursäkt.
Tack för samtalet. Jag kan komma tillbaka. Ursäkta missförståndet.
-Ja, om det passar dig. -God kväll. Be er fru om ursäkt åt mig.
-Fliny är lite nervös. -Ha en trevlig middag.
Du!
Vill du göra oss sällskap? Vi har så det räcker till alla.
Då kan du se dig omkring och slippa oroa dig.
Jaha.
-Ja, okej. Det vore trevligt. -Jaså?
Fliny lagar mat till ett helt kompani.
Det uppskattas. Det är inte varje dag...
För fan, Artik! Inte här inne!
Vi har precis lagt plasten, hur ska vi få det rent?
Kom igen, undan!
Hej, Kar.
Där är du ju.
Låt mig visa dig min magiska verkstad.
Det är här forskningen bedrivs. Det är som en smältande lada.
Snälla.
"Snälla"?
Snälla!
-Snälla. -Men tyvärr, på grund av situationen...
...måste jag smutsa ner mig.
Vem är vännen? Den som känner pojken.
Ni kanske frågar er: "Har min hjärna kontrollen igen?"
Det är nog dit vi alla är på väg.
Jag vill ha rent omkring mig.
Vänta! Vänta!
Vänta!
Vad har du för relation till pojken? Du får inga fler chanser.
Snälla...
Du får förlåta mig för det som händer nu.
Vänta!
-Är du den nya talaren? -Hej. Sarah.
-Kar är borta hela veckan. -Det har han inte sagt.
Vi väntade honom. Behöver du ett möte? Alla som är här kan göra det.
Nej, tack. Det var snällt. Jag behöver prata med honom.
Vi är här hela veckan om du behöver något.
Lugn, det är ingen fara.
Kom. Kom, så sticker vi.
Hej.
Och du är grabbens vän?
Det är klart.
Jag vet inte vad du har för relation till pojken.
Men detta är min mark
och du är en måltavla sekunden du kommer in på den.
Vad gör alla de där ungarna där ute?
Varför är de inlåsta?
Att vara inlåst kan befria en ibland.
Var är Kar?
Du ska berätta vad du har för relation till pojken!
Vad du än är mest rädd för...
...så kommer det snart.
Jag skriver en berättelse om att hitta något rent.
Berättelsen är inte slut.
Renhet existerar i världen.
Problemet är det här tramset. Hjältarna kunde inte rädda oss.
Det är inte verkligheten. Men min historia... Den är verklig.
-Jag gillar inte att vi har fler besökare. -Han vet något om pojken.
Det skiter jag i. Gör dig av med honom.
Något vi inte vet om honom.
-Han kan fortfarande begå misstag. -Jag tar hand om pojkarna och skörden.
Du tar ut soporna som stinker i min lada.
Jag vet inte vad som väntar mig, men om Adam får ett bättre liv, så gör det.
Jag måste skydda pojken. Därför får han din pistol. Ett minne av dig.
Jag hör bara ord och hotelser. Äkta plåga kommer inifrån.
Därför lyssnar pojkarna på dig.
Innerst inne är det du som är beroende av dem. De behöver inte dig.
-Verkligen? -Du jagar renhet och jag lever i den.
Om det är den du är ute efter, så ta ifrån mig min.
Va?
Släpp honom fri! Släpp honom fri!
Varför tar han så lång tid?
Vi måste prova något nytt.
-Jag behöver din hjälp. -Men för fan.
Jag behöver alkoholen.
Vi sparade den till när vi ska åka.
Ta den.
De vanliga metoderna kommer inte att fungera.
Vad är en man utan rädsla mest rädd för?
Pojken säger att du inte ens dricker.
Det är bra, för ju mer av det här giftet du får i dig
desto mer blir du till den förlaga du har flytt från i hela ditt liv.
Du måste öppna munnen.
Mer. Mer! Kom igen!
Jag vill ha mer! Kom igen, jag är redo!
Ge mig mer.
Upp med dig, pojk.
Jag har nåt åt dig.
Så, det var väl bekvämare?
Såja.
Fin utsikt, va, grabben?
Tänker du det igen?
Pojken har sin egen vilja.
Han börjar bli man. -Eller hur, grabben?
Jag glömde nästan. Den är inte till mig.
Den är till dig.
Jag kan inte skåla med mig själv.
Den här är till mig.
Och den här... Är till dig, grabben.
Vad fan gör du? Vad fan gör du?
Någon måste lära grabben hur man skålar innan man dricker.
Låt honom vara.
Det är väl inga problem att ha trevligt ihop med grabben?
Det är verkligen inga problem.
Ska jag fylla på åt dig?
Det här är det vuxna dricker på bra dagar.
Sluta.
Ett, man höjer glaset.
Ja.
Höj det mot honom.
Sedan dricker du.
-Gör det. -Sluta.
-Adam, drick det inte. -Han har en egen vilja.
En gång till, men håll kvar det. Det smäller till lite.
-Jag har aldrig vilselett dig. -Kom igen, jag bråkar inte.
Det är inget bråk. Såhär leker mamma och pappa efter en lång arbetsdag.
Vill du bli vuxen, så måste du smaka.
Vi har inte hela dagen på oss. Såja.
En gång till. Drick upp. Ge mig det.
Hallå! Sluta! Låt honom vara, för helvete! Sluta!
-Titta på! Drick! -Låt honom vara, för fan!
Hallå!
Jag ska få dig att känna det han just kände.
Grabben.
Gå ut och gör i ordning presenningen. Kör runt grävmaskinen.
Ta en spade och gräv en grop.
Gå ut och gräv en grop, grabben.
Annars gräver jag två.
Nu!
Fan.
Jag tänkte att pojkens vän verkligen är den jag har letat efter.
En äkta hjälte. Smärta rör honom inte.
Han rör sig faktiskt som om han befann sig
i ett konstant meditativt tillstånd.
Men så fick jag en uppenbarelse.
När ilskan kommer, så kommer även sanningen.
Det var då jag insåg
att när något händer med pojken och det gör dig upprörd...
...så är du inte ren inombords.
Jag lämnade din vän där ute.
Snart gör du honom sällskap.
Få det att sluta!
Bort från honom!
Hej. Hej. Det är ingen fara.
Det är okej, gubben. Kom igen, ge mig pistolen.
Kom igen, gubben. Ge mig pistolen.
Ge mig pistolen. Ge mig pistolen!
Kom. Vi måste till bilen.
Ge mig pistolen! Spring!
Din jävel!
Kom, då!
Jävla as!
Fliny!
Herregud!
CREW... On Shareuniversity.org